http://subs.sab.bz Translator's Heaven ®
Добра работа, момчета. Май си имаме суши за закуска.
Не, не, сине. Насам.
Виждаш ли лъва? Хвани го.
Сине, ако искаш да си като баща си, когато пораснеш,
трябва да се научиш да се бориш.
Алекей, нека ти покажа нещо.
Виждаш ли това петно?
С теб сме еднакви. Когато пораснеш, ще си лъв водач като мен.
Нека да те видя сега.
Не, не ми танцувай, Алекей!
Излагаш се така.
Странно хлапе си ти.
Хайде, да опитаме пак.
Не, Алекей, престани.
Разочароващо е, когато не растат такива, каквито ни се иска, нали?
Макунга, нали не ме предизвикваш отново?
Погледни го от добрата страна. След като те победя и стана водач
ще имаш повече време за прекарване с жалкото си подобие на син.
Преди да ти сритам задника, нека те попитам:
защо изобщо ти се иска да си водач?
Изглеждам по-добре, с по-хубава грива съм, значително съм по-умен
и искам всички да правят каквото аз кажа.
Ще се бием на три. Едно...
Сега внимавай, Алекей. Татко ще ти покаже как се прави.
Две, три!
Кой е водачът? - Ти.
И не го забравяй. Алекей, ето така се напада.
Алекей?
Точно така. Мац-пис-пис.
Този е красавец. Ще му вземем някой и друг долар.
Някой ще попътува малко.
Тати! - Алекей?
Алекей!
Татко!
Не, не!
Алекей!
Тати! - Алекей! Татко те държи.
Тати!
Алекей!
Тати!
М А Д А Г А С К А Р 2
Малко лъвче изплува от океана
Не ми харесва тоя. - Според мен е сладък.
Според мен е перко. - Дали е убиец?
Кралят на Ню Йорк! Лъвът Алекс!
Още го смятам за перко. - Трябва да му се признае, звяр си е.
Мисля, че трябва да си почине. Нужна ни е отпуска.
И къде ще отидем на почивка? - Не те знам, аз искам в Кънектикът.
На свобода са няколко животни, включително лъвът Алекс,
които са избягали от зоопарка тази вечер.
В крайна сметка бегълците са заловени на Централна гара.
Беше много лошо коте.
Активисти убедиха управата на зоопарка да върнат животните в Африка,
като ги натовариха на кораб, който да ги отведе
и който днес бе обявен за изчезнал.
Тази вечер стотици граждани се събраха в зоопарка,
да се помолят за любимите си животни.
Пред всички стоеше въпросът: къде са те сега?
Обичам да се кълча, кълча! - Той обича да се кълчи, кълчи.
Тя обича да се кълчи, кълчи. - Ние обичаме да се...
Кълчим!
Ще ми липсвате, малки косматковци. Страхотна публика сте!
Някой да ми покаже тоалетната. - Идвате ли в Манхатън, само звъннете.
Сериозно, пичове, звъннете.
Всички да се успокоят. Не може да тръгнете без това!
Изненада, чудаци.
Върти, върти!
Аз съм дама.
Не е вярно, аз съм!
Крал Джулиан. Кой от вас ме харесва?
Ей, чудаци, много ще се радвате да научите, че идвам с вас.
Не, мерси. - Да, благодаря. Самолетът е мой.
Докато се завърна с катерици от нови страни,
Стиви ще командва.
Според мен идеята не им хареса много, Джулиан.
Какво казваш, Стиви?
Не!
Не каза това, невъзможно е!
Малък сладур! Стиви каза:
Нека ядат пирожки. Ако няма - торти.
Джулиан, чакай ме!
Ще съм до теб през цялото странстване.
О, не, Морт! Толкова е досаден. Не му давайте да се качи.
Спрете го! Носи ножици и крем за ръце.
Всички, бързо се качвайте! По-бързо!
Светлини, задкрилки, двигател. - Готови.
Перки. - Готови.
Това ще да е втората най-голяма прашка, която съм виждал.
Ще трябва да стане. Внимание! Говори пилотът.
Ако попаднем във вода, моля да поставите жилетките си.
Ню Йорк, прибираме се!
Отпуснете се и се насладете на този ластичен полет.
И потегляме. - Отворете вратата, още съм отвън.
При загуба на налягане в кабината поставете маските до брадичката,
за да скриете ужаса си от другите пасажери.
Извинете, г-це, това не трябва ли да е
закачено към моята седалка? - Не, г-не.
Добре, момчета. Изстрелвайте!
Мелман!
Здрасти, Морт.
Беше странно. - Ей, някой май сънува, а?
Мисля, че видях Морт върху крилото на самолета.
Само Мадагаскар ти е в главата. - Беше невероятно.
Предстои ни още много забавление. - Да, както когато ми захапа задника.
Ще взема това нещо, дето мрънкаш за него, и ще го използвам на сцената,
ще е част от моя актьорски салатен бар от емоционални хапчици.
Задниците до крутоните ли стоят в този бар?
Не е нужно да си саркастичен, Марти. - Момчета, мислех си.
Като се върнем, може да се запиша в размножителната програмата.
Размножителна ли? - Мисля, че достигнахме етап, в който
искаме да срещнем някого, да се установим и да се обвържем.
Съгласен съм с теб.
Нещо, като срещи ли? - Да, срещи.
С други... с други мъже? - Какво искаш да кажеш?
Остави.
Чудя се какво се моткат с напитките.
Ще ида да проверя.
Говорете си вие, аз ще подремна още малко.
Видя ли? Много е смешно.
Обичам да се смея.
Страхотно усещане е.
Ако обичаш се върни, тук е първа класа.
Нищо лично. Просто ние сме по-готини от теб.
Морис, отбранявай се!
Това стюардът ли е? - Той е наш роб.
Мога ли да ви помогна, г-н Велики? - Донеси ми ядките в сребърен поднос.
Исках да проверя за напитките ни. - Съжалявам, малко забавяне.
Тогава ще се връщ... - Ей, двурогия, побъркваш ме!
Би ли отишъл ей там, ако обичаш. Мерси и чао.
Какво стана с класовото разделение?
Сигурен съм, че демокрацията е чиста измама.
Отиваме в Голямата ябълка, мъничка моя.
Капитане, вижте сирената. Прилича на малка топка.
Сигнализира за нещо нередно. Вероятно има повреда.
Намирам я за красива и хипнотична. - Така е.
Рико, упътването.
Проблемът е решен. - Сър, може да нямаме гориво.
Защо мислиш така? - Изгубихме двигател 1.
А двигател 2 вече не гори. - Затегнете коланите, момчета.
Не гледай, кукло, може да стане напечено.
Внимание! Говори вашият капитан. Имам добра и лоша новина.
Добрата новина е, че кацаме веднага.
Лошата е, че катастрофираме.
Знаем, че нямахте друг избор, но благодарим, че летяхте с Пингвин Еър.
Освободи си ръцете, Морис! По-забавно е, като ги разпериш!
Мога да летя!
Това е краят, Марти. Искам да знаеш, че си приятел за милиони.
Мерси, приятел. Ти си най-добрият!
Надали ще възразиш, ако ти кажа... - Казвай, каквото ще казваш!
Счупих ти айпода! - Какво?!
Бутоните му са толкова малки, вбесяваха ме! Съжалявам!
Ще те убия! - Беше случайно, извинявай!
Обичам те, Глория, винаги съм те обичал!
Както обичам плажа, или... добра книга, или... плажа.
Божичко, кукло, трепериш като лист.
Рико, стига забавления. Вдигни ни!
Пусни колесника.
Искам леко да целуне земята, нежничко, все едно е сестра ти.
Казах да я целунеш!
Това е, за да спрем. Няма страшно, за кратко е.
Според мен това си е шах и мат.
Задействайте процедурата за аварийно кацане - спирачки!
Прието!
А, пристигнали сме. Какво, за бога...
Какво е станало със самолета? - Добре съм, спокойно.
Добре, жив съм.
Дори не мога да дремна спокойно. Това дори не е летище "Кенеди".
Ковалски, докладвай щетите. - Загубихме само двама пасажери.
Такава бройка се преживява. Чудесно кацане, момчета.
Кой казва, че пингвините не могат да летят?
Ей, дребосъците, какво празнувате? Я вижте самолета!
Ще го поправим. - Да го поправите ли? Как?
С желание, плюнка и много тиксо.
Ще сме готови за излитане след...
6 до 9 месеца. - 69 месеца ли?
Не, 6 до 9 месеца. Ковалски, тази седалка ще е началото.
Как го измисли това число? - Ти обмисли дизайна.
Как го изчисли? - Вие, що не намерите дърва и вода?
Я почакай, почакай. Кой те направи крал на катастрофата?
Моля? Добре, ти командвай, ти оправи самолета.
А кой ти даде право да ме назначиш? - Тогава аз оставам.
Точно така, ти си остани. - Не ни се пречкайте с другарчетата.
Много ясно, нали аз така реших. - Браво на теб.
И ако искаш да знаеш, дискусията приключи.
Бозайниците, оставате с нас. Ще ви ползваме горните крайници и палците.
Фил каза да си миете ръцете със сапун.
Как ще оправят самолета?
Ами с много желание и плюнка.
И доста тиксо. - Не звучи обещаващо.
Прави сте, заклещени сме тук.
Приятели, докато сме заедно, всичко ще е наред.
Да, но любовта няма да ни върне у дома.
Вижте, лъвът!
Това са хора! - Стига толкова, продължаваме.
Ей, хората, чакайте!
Почакайте! Спрете!
Ако спрете, ще ви разпиша снимките. - Познавам те!
Ти! - Ти си лошото коте.
Какво ще кажеш за това?
Право в десятката! - Мислиш, че старицата е беззащитна?
Следващия път няма да е толкова леко.
Благодаря ти, скъпи.
Полудя ли? Имаме нужда от тях, а ти биеш старицата.
Дали съм полудял? Кой сега е луд, а?
Поискай връзка с оператор. - Няма проблем.
Полудял съм бил. Прибираме се.
Автоматично съобщение: потребителят е извън обхват.
Моля, опитайте по-късно.
Мили боже. - Сънувам ли?
Стадо зебри, като мен.
Я почакай, къде сме? - Сан Диего.
Този път съм 40% сигурен.
Мястото ми е познато. - Май е Африка.
Африка? - Това трябва да е.
Люлката на нашите предци.
В кръвта ни е, усещам го.
Не, повече от това е. Като дежа ву е, сякаш съм бил тук и преди.
Като завръщане към корените!
Не, не, като дежа ву е, сякаш съм бил тук и преди.
Аз Алекс. Аз и мои приятели
летяли в голяма метална птица.
И тогава...
Разбивате и бум!
Тогава тук ние се появили.
Ние предлага само щастие и добри пожелания.
Той катастрофа ли имитира?
Ами да, ние просто... Помислих си, че... Прощавайте.
Идвате отвъд резервата?
Да, бая отдалеч. От зоопарка в Сентръл парк.
Не се натоварвай. - Какво става тук?
Казват, че са от отвъд резервата.
Това е невъзможно, само хората идват от там.
Изглеждаш ми познат. Не те ли... - Как сте минали през ловците?
Не сме виждали ловци. - Ти какво си ме зяпнал?
Аз ли? Нищо. - Не са ни нужни още гърла за хранене.
Затова се връщайте, откъдето сте дошли.
Тук има ли директор, с който да разговаряме?
Разбирам, дошъл си да ме предизвикаш. - Какво? Не, не.
На мен на това ми прилича.
Зуба, почакай. - Скъпа, не виждаш ли, че се опитвам
да му сритам задника, а ти... - Да, да.
Алекей, това ти ли си? - Не, казвам се Алекс.
С "кс", като "Ню Йорк Никс". - Зуба, виж!
Винаги съм си го имал. Ветеринарят каза, че е рожден белег.
Петното. - Става малко странно.
Скъпа, той се завърна.
Какво? - Завърна се вкъщи.
Сине.
Татко?
Мама и татко?
Мама и татко!
Имам си майка и баща!
Синът ми! Той се прибра.
Алекей се завърна!
Блудният син се завърна. Това е страхотно!
Мислех, че мразиш Зуба.
О, да, да, мразя го.
И ще използвам Алекей, за да се отърва от Зуба завинаги!
Ню Йорк, привет! - Пазете се, отдръпнете се!
Малко са глухички. Дали не сме в Ню Джърси?
Здравейте, нюйоркчани! Вашият нов крал е тук.
Това изисква поздравление! - Морис, те ме харесват.
Трябва и ти да ги обичаш, за да ги завладееш.
Извинете, аз съм Марти. Нов съм тук.
Здрасти, Марти. - Здравейте!
Готина групичка сте.
Обичате ли да търчите? - О, да, суперско е!
Точно така! Суперско е! Момчета, говорите моя суперски език!
Какво? Нямате доктори тук? - Вече не.
Ами ако настинете?
Отивам ей-там и умираме.
Момчета, определено ви е нужен лекар.
Имаме свободно място. - Заинтересуван ли си?
Аз? Да съм доктор?
Валят мъже, алелуя! Трябва да се възползвам.
Защо нямаш мъж до себе си?
Глисти ли имаш? - Не мога да се отърва от тия.
В Манхатън не достигат две неща: паркоместа и хипопотами.
Чуйте всички. Току-що разбрах, че синът ми бил крал.
Кралят на Ню Йорк!
Покажи ми някои движения, сине. - Това винаги действа.
Кралят е луд!
Да го приветстваме с отворени обятия.
Добре дошъл в стадото, Марти. - Винаги съм искал да съм в стадо.
Един за всички! - И всички за всички!
Как изглеждам?
По принцип знахарят има кокал в носа.
Спокойно, само се окачва.
Вече е знахар! - Майка би се гордяла.
Мото Мото май те харесва.
Ето го и него.
Момиче, много си готина. И огромна!
Кой е приятелят ти или това е задникът ти?
Доста бързичко действаш. - Значи ти си Мото Мото.
Името ми добре звучи, два пъти го изречи.
Допадаш ми, това е. - Ще се виждаме, маце.
Няма да е трудно, защото си бомбастична.
Извинете за прекъсването, но с другите лъвове се питаме
кога ще прогониш сина си. - Какви ги говориш, Макунга?
Нищо сериозно, но обсъждат как Алекей не се е борил за мястото си тук.
Така че, технически погледнато,
той не може да е в прайда. Немислимо е.
Забравил съм за правото на достъп. - Какво е това право?
Традиционна церемония, в която
младите лъвове извоюват позиция, като демонстрират уменията си.
Нещо като шоу за таланти? - Да.
Разни такива неща! - Представление! Там ми е силата.
Щом е традиция, искам да го направя.
Да се докажа, да заслужа името си. Искам да съм Алекай.
Алекей. - Алекей. Даже е по-добро!
Утре сутрин ще проведем правото за достъп.
Това е чудесно! Късмет, Алекей.
Там, откъдето идвам, казваме "Разбий ги."
Ето това е моето момче!
Красиво е, нали? - Изумително е.
Приятели, тук ни е мястото.
Операция "туристически капан" започва. - Тази ми харесва, добра е.
Развита е на много нива. - Вие сте големи подлизурковци.
И това е вярно. - Абсолютно.
Готови! Първа фаза.
О, не! Какво направих!
Хайде, захапи стръвта.
Какво стана? - Дали е жив?
Втора фаза. Тръгвайте!
Ще те даря със съживителна целувка.
Рико.
Рико!
Ръчна, газ, музика.
Спрете, спрете!
Спрете, върнете се!
Какъв е тоя рок енд рол тука?
Мъртва ли е? - Не!
Хулигани!
Божичко, добре ли сте? - Г-жо, намерих торбата ви.
О, чантата ми! Какво добро момче. Не бих оцеляла без нея.
Вие сте корава лелка. - Мажоретка 2416 на "Янкис".
Добре, никой да не се паникьосва. Най-добре е да стоим заедно.
Ще изчакаме друг джип. Ще отнеме часове и се стъмва, но...
Къде отиваш?
Няма да стоя на открито и да ме нападнат животни. Стара съм да умирам.
Не знам за вас, обаче аз отивам с нея.
Чакай! - Моля ви, трябва да стоим... заедно.
Добре, ще вървим натам. - Някой иска ли бонбон?
Леко, внимавай. Ето, тук е. Добре, готов ли си?
Ти спеше тук. - Божичко.
Това мое ли е? - Виж се само.
А, ето го и това нещо. Гледайте! Спомням си го.
Спомня си!
Никога не спеше правилно, все лягаше наопаки.
Това моята...
Това от мен ли е?
Имаше най-сладките лапички. - Малко големички бяха.
Остави го в деня, в който те загубихме.
Да. - Бил съм толкова млад.
Какво се случи?
Вината е моя. Обърнах се за малко... - Не е твоя вината.
Баща ти направи всичко възможно. Преследва тези ловци седмици наред.
Много отвъд резервата. - Накрая трябваше да приема,
че ловците... - Решихме, че са те убили.
Обаче синът ми ги е подредил, а? Не закачайте краля на Ню Йорк!
Точно така!
Стига, момчета, полека, че ще счупите нещо.
Наричаше това "пухи".
Пухи? Пухи!
Той не го иска. - Пусни ми пухи!
Зуба, по-добре му върни пухи. - Аз, такова... Мерси.
Страхотно е.
Сине, добре си почини, че те очаква голям ден. Ще ти трябва всичката сила.
Ще срутя това място заради теб, татко.
Надявам се, иначе баща ти ще трябва да те прогони.
Наистина ли? - Знаем, че ще се гордеем с теб.
И знаеш ли защо? Роден си с него.
Лека нощ, Алекей. Моето момче.
Синът ми е крал.
Синът ми е крал!
Лека нощ, мамо.
Лека нощ, Алекей.
Пухи.
Моят пухи!
Пухи, пухи! Моят пухи!
Няма признаци на цивилизация.
Всички са много изморени. Мисля, че се изгубихме.
Лелче, знаеш ли къде отиваш? - Не, но вървя бодро и с усмивка.
Да, добре.
Това са хора. Откъде идвате? - Ще ни измъкнете ли?
Ще ни помогнете ли? Изгубихме се. - Ние също.
Беше ужасно. За един миг изчезна! Взеха ни джипа.
И с нашия се случи същото. - Какво ще правим?
Не можем да оцелеем тук. Няма ни вода, ни подслон. Какво ще правим?!
Природата може да ви вземе най-доброто или вие да го вземете от нея.
Съберете се, деца. Ние сме нюйоркчани, нали?
Оцеляваме в бетонната джунгла!
Като ни трябва храна, ловуваме за прилични хотдози, нали?
Права е. - За подслон строим небостъргачи!
Точно така! - За вода си строим язовир.
Хайде, ние сме нюйоркчани!
Щом може да го правим там, можем навсякъде!
Идвам, крал Джулиан.
Добра рибка!
Не! Мирна!
Капитане, имаме всички нужни части, но леко изоставаме с графика.
Колко леко? - 6 до 9 години.
69 години? - Не, 6 до 9 години.
Редник, какво стана с нашите палци? - Не съм ги виждал от вчера.
Не се ядосвайте!
Никой не изчезва в моята смяна. Редник, идваш с мен!
Рико, идваш с мен!
Издирете ги и доведете за военен съд.
Това няма да е необходимо.
Събрахме няколко допълнителни палеца, капитане.
Идеални маймунски екземпляри. - Малко се съмнявам.
Грабвайте инструменти и на работа. Ще се разделим на три групи.
Първа група - търсите материали.
Втора група - сглобяването. Трета група - транспорта.
Има ли въпроси? Чудесно! Да се залавяме за работа.
Иде ми да те целуна, маймуно.
Добре, ама си адски грозен.
Добре, хлапета, помнете, че добрият танц идва от душата.
Идва ли ви отвътре, няма как да сбъркате.
Както кажете, г-не. - Реших да ти пожелая късмет.
Не си изнервен, нали? - Не, в свои води съм, аз това правя.
Според мен е много важно да избереш подходящия противник.
Искаш да кажеш, че това е като танцова битка, надиграване?
Да, именно. - Супер, обожавам свободния стил.
Кой мислиш, че ще ми подхожда? Да им бъде интересно да гледат.
Ще ми се да ти помогна, но това е в разрез с традициите, пазим тайна.
Но ако аз бях там, щях да си избера Титси.
Титси ли? Добре. Звучи интересно.
Макунга, нали? Благодаря ти. - Всичко за момчето на Зуба.
Разбий ги, тигре! Разкърши се.
Хайде, да го направим.
Нека церемонията започне! - Момчето ми, накарай ме да се гордея!
Жено, опитвам се да работя. - Разбрано, мамо!
Кой ще е първият участник? - Аз.
Хайде ти, височкото момче. Избери си противник.
Да видим сега.
Предполагам, че ще избера...
Титси.
Титси? Защо избра него? - Моето момче е куражлия!
Някой да го събуди.
Добре, Титси, да го направим. Хайде.
Е, Титси, какво става? Давай.
Да танцуваме.
Добре, но да те предупредя, че съм цар на румбата.
Не да танцуваме, а да се бием!
А, танцова битка? Веднага.
Той танцува ли? - Какво прави?
Не знам, но не и да танцува.
По-хубаво е, отколкото си мислех.
Алекей, обърни се! - Не, татко, прави се с финес.
О, не!
Алекей, ранен ли си? - Определено съм.
Спечелих ли? - Не, сине. Как се случи това?
Каза ни, че си крал, а кралят не го побеждават.
Аз съм крал, кралят на Ню Йорк.
Това ми е артистичният псевдоним, сещате се, за представлението.
Представление ли? - Това е ужасно, Алекей се провали.
Кой е допускал, че ще дойде денят, в който Зуба да прогони сина си?
Зуба, не. - Зуба, да.
За съжаление лъвът водач трябва да спази древните обичаи.
Тогава повече няма да съм водач.
Какво правиш? Татко, недей!
Не можеш да го направиш.
Кой би могъл да заеме мястото на Зуба?
Някой? Който и да е?
Никой ли? Ти?
Явно не. Тогава аз... Доста е тежко, но предполагам...
Аз бих могъл да се нагърбя с това тежко бреме.
Титси, дай ми шапката.
Като ваш нов водач, прогонвам Алекей.
Ще носи шапката на срама и ще напусне резервата.
За хиляда години или доживот!
Както им дойде редът.
Хайде, къш, къш! Махайте се от тук!
Трябваше да ни кажеш, сине! Да ни кажеш, че не си истински цар.
Не ми каза, че трябва да се бия с някого.
А ти какво очакваше, сине? - Знам ли, бащински съвет.
"Ей, сине, това е бой!" - Ти си лъв, нали?
Да, но не съм се бил с друг лъв. - Да, ти танцуваш.
Правя и други неща! Приятелчето ти Макунга ме накисна!
Това нямаше да се случи... - Ако беше истински лъв!
Зуба! - Да, казах го.
Истински лъв ли?
Мерси.
Много благодаря.
Трион.
Игла и конец.
Марля. Тъмнееш ми, Стивън.
Имаш кафяво петно на рамото си.
Много си наблюдателен, Стиви. Принципно целият съм в кафяви петна.
Тази кост ще е като нова до две седмици.
Значи не трябва да ходя в дупката за умиране?
Не, Тимо, целият живот е пред теб. - Наистина ли?
Да, иди и го хвани за рогата! - Благодаря, докторе.
Пази крака! - Сладко хлапе.
Това петно изглежда точно като болест на знахаря.
Болест на знахаря ли? Най-абсурдната, която съм чувал.
Не питай. - Някой е палувал.
Това ще те позаболи. - Предният доктор имаше такова петно.
В понеделник има Джо, в сряда вече не.
В сряда няма Джо? - Мога да дишам. Мерси, докторе.
Значи тая знахарска болест е истина?
Ще намериш лек. Имаш поне 48 часа.
Ама аз дори не съм я чувал. Как...
Дори нямам пеницилин.
Като за начало ми е нужен рентген. - Помоли някой лъв, ще го зарадваш.
Тоя има талант!
Не сте виждали такова, нали? В Ню Йорк ги разбивам направо.
Хайде всички да опитаме!
Знам, че ви се иска, но ще са нужни години упражнения.
Никога няма да постигнете силен поток, докато не усъвършенствате устните си
да застанат ето така, разбрахте ли?
Как успяхте... Научихте се от раз!
Щом ти го можеш, и ние го можем. В кръвта ни е.
Смятах, че съм поне малко уникален. - Уникални сме.
Ние сме като природна сила! - Милион точици светлина.
И райета! - Абсолютно еднакви.
Абсолютно еднакви.
Впечатляващо, Ковалски, но дали ще полети?
Да, ако го сгънем ето така.
Супер.
Баща ми ме смята за пълен загубеняк. Съсипах живота на родителите си.
Това определено не е суперско. - Направо си е отвратско.
Трябва да го оправя. - Така, има...
Трябва да ви кажа нещо. - Здравейте, момчета.
Това място не е ли върхът! - Чак пък толкова...
И ще ви кажа защо. Няма да повярвате, но...
Имам среща с Мото Мото!
Кой е Мото Мото? - Той е голям, красив, и голям.
Знаеш ли какво е Мото Мото? - Близнаци?
Означава готин-готин.
Готин-готин? - Ти пък откога научи африкански?
В кръвта ми е!
Спокойно, след като умра, можеш да си се разхождаш с него на спокойствие.
Какво има, Мелман? Защо аз се радвам, а ти тъгуваш?
Сигурно, защото се радваш на мой гръб.
Да взема да ида в друга част на града?
Ей, стига. - Улица Мейн е моя!
Добре, взимай си тъпата улица. - А ти си дръж тъпия дебелак,
Мото-готин някой си... - Моят какво?
За какво говориш изобщо? - Всички за какво говорим?
Защо просто не й кажеш? - Ти й кажи! Какво? Не разбирам.
Тогава отивам. - Изобщо не се притеснявай.
Не ми стъпвай в територията. - Не, Мелман! Глория!
Мислех, че сте приятели. - Стига, Марти е прав.
Марти? - Марти?!
Марти?
Какво става тук, по дяволите? - О, това не си... Аз помислих...
Ти не си той. - Ти помисли, че този съм аз?
Не, ами да, вие двамата сте... - Ти си помисли, че аз съм той?
Ами доста си приличате. Марти, така е.
Смеете се еднакво, говорите еднакво, имате еднакъв изказ.
И райетата. Доста е странно. Вие сте... Хайде де, Марти!
Значи в мен няма нищо уникално, аз съм като всяка друга зебра?
Не, разбира се, че си различен. - Как?
Добре де, не мога да ви различа. Може да носиш звънче.
Звънче ли? - Добре де, беше лоша идея.
А защо не тениска, на която пише "Аз съм тъп"?
Аз не съм тъп! - Не ти, тъпако, той е тъп.
Знаеш ли, докато се правеше на пони с новите си другарчета,
аз изживях най-лошият ден в живота си.
Винаги ти си най-важният, нали?
Марти, моите проблеми са малко по-големи от твоите.
Добре, не мога да ви различа. И какво от това?
Да, точно така, Марти, тръгни си. Точно като в Ню Йорк.
Аз съм тук, но не правиш разлика, нали?
Твоят приятел за милиони се надява да оправиш гигантските си проблеми сам!
Добре, тръгни си! Не ми трябваш, за да си разреша проблемите.
И да знаеш, като две капки вода сте. Не знам кой е Марти, ама и не ми пука!
Готина шапка, надувко!
Марти, не си отивай.
Морис, мястото е идеално за лятна резиденция.
Запълнете всички дупки, моля, и пренасочете бездомните.
Кой е положил глава тук? - Каква загуба.
На мен ли го казваш. В разцвета на младостта съм.
Аз пътник.
Вероятно ми остават два дни живот.
Гадна работа, пич.
Ако аз, крал Джулиан, така се казвам,
имах само още два дни живот, щях да направя всичко, за което съм мечтал.
Например? - Щях да стана професионален свирач.
И сега съм изумителен, но ще съм доволен, ако съм по-добър.
Ще си изкарвам прехраната с това.
Друго, което бих направил, е да завладея съседна страна
и да им наложа моята идеология, дори да не я искат.
Лесно ти е на теб, ти си крал.
Да, а ти си само една тъжна малка главица.
Все има нещо, което искаш да направиш преди да умреш.
Ами има едно нещо... - Какво е то? Кажи ми.
Не, не бих могъл. - Какво е?
Ами никога не казах на Глория... - Какво е то?
Нямах смелостта да кажа на Глория какво чувствам към нея.
Какво винаги съм чувствал. - Добре, не ми казвай.
О, жена ли е? Не ми каза, че говорим за жена.
От какво се страхуваш? И без това си пътник.
Ами да, прав си.
Трябва да отидеш гордо до тази жена.
Нали така? Ще я погледнеш право в очите.
Навеждаш се напред, почти да я целунеш.
Оставяш й малко време да го осъзнае, като устните ви са на косъм.
И тогава й казваш колко много я мразиш.
Всъщност я обичам.
Ах, ти, хитро куче. Голям си мръсник, да знаеш.
Слушай сега. Трябва да станеш.
Чуваш ли ме? Не те чувам!
Трябва да станеш!
Да излезеш от дупката. - Изниквам право от земята.
Изправя се, Морис. - Изправям се, Морис.
Ще идеш право при тази жена. - Да!
Ще застанеш точно пред лицето й. - Какво да й кажа?
Ще й кажеш: "Скъпа, кефиш ме!"
Да, ще го направя! Ще го направя!
Обичам тази малка щастлива глава.
Обича ме, обича очите ми.
Обича ме, обича гърдите ми.
Обича колко съм кръгъл.
Обича, че съм пъргав.
Обича, че съм пластичен. Обича, че съм весел.
Обича, че съм мръсен. Обича ме безумно.
Ще ме обича завинаги. Обича ме, защото е влюбена.
Мото Мото, преди нещата да станат сериозни,
се чудех, ако реша да остана тук, исках да те питам...
Нека устните ти бъдат съобщението към моя ушен канал.
Знам ли, имам толкова въпроси. - Обещавам да отговарям само с "да",
освен, ако не искаш "не".
Добре, с какво съм ти толкова интересна?
Ти си най-пухкавото маце, което съм срещал.
Добре, друго? - Ами дрънкаш много глупости.
Ясно.
Маце, огромна си. - Вече го каза.
Да, вярно. Стига приказки тогава.
Глория!
Глория? - Мелман?
Мелман, запознай се с Мото Мото.
Да, приятно ми е.
Ами аз явно... - Извинението се приема, Мелман.
Да, точно така. Аз затова дойдох...
Ами значи, това е... - Тръгвай, че сме заети.
Не, не е това!
Слушай, Мотото, отнасяй се с нея, като с кралица.
Защото ти, приятелю, си намерил идеалната жена.
Ако аз бях намерил идеалната, щях да й нося цветя всеки божи ден.
И не какви да е цветя. Любимите й са орхидеи, бели.
И закуска в леглото: шест филии с масло от двете страни, без корите.
Тя така ги харесва.
Щеше да плаче на моето рамо, да съм най-добрият й приятел
и всеки ден щях да се чудя как да я разсмея.
Тя има най-изумителният смях.
Това щях да направя, ако бях на твое място.
Обаче не съм, затова ти го направи!
Ами добре, аз...
Това беше прекрасно.
Та докъде бяхме стигнали? - Че съм огромна?
Изненадан ли си да ме видиш, Макунга? Тук съм, за да изясним нещата.
Като истински лъв. Това достатъчно истинско ли е?
Ами това? И това, че ме натопи.
Това, че открадна работата на татко.
Това, за унижението на семейството ми. А това, че ме направи за смях.
Стига ли ти? Да, бягай надалеч.
Страхливец.
Водата е изчезнала! - Никога не е пресъхвала така.
Басейнът ви не ни е проблем. - Как е станало?
Дръпнете се. Какво става тук?
Водата е пресъхнала. Има едва за един от нас.
Имаш набито око, Шърли. - Аз съм Боби.
Макунга, какво ще правим? - Тишина!
Чуйте ме сега. Опасявам се, че има само едно решение на кризата.
Ще трябва да се бием. - Да се бием?
Да се бием ли? Това е лудост.
Не е честно, ти ще спечелиш. - Именно, Шърли.
Съжалявам, но животът е несправедлив. Аз съм водач, благодарение на Алекей,
танцуващият лъв. - Моля те, Макунга, няма друга вода.
Ако си жаден, ще трябва да потърсиш вода извън резервата.
Извън резервата?
Никой не е напускал резервата и да е оцелявал.
Аз го напуснах и оцелях.
Мога да направя нещо. Като запушена тръба е.
В Ню Йорк става постоянно.
Ще тръгна по реката...
Ти, извън резервата?
Да, ще отпуша тръбата и ще върна водата.
Супер! Бих ти помогнал с багажа, но с тази шапка си вече готов.
Много добре, смей се.
Ще те опровергая.
Що не опиташ танц за дъжд?
Зуба ще знае какво да прави. Къде е той?
На теб не ти пука за нас. - Зуба трябва да е водач, не ти.
Добре, като крайна мярка, ще се консултирам със Зуба.
Марти?
Ей, Марти?
Марти?
Марти.
Извинете. Привет.
Марти да е тук? - Някой да го е виждал?
Кой от вас е Марти?
Ако го видите, предайте му, че приятелят му Алекс е минал за чао.
Чао ли? Не си тръгвай! - Може ли и ние да дойдем?
Това е нещо, което ще направя сам.
Какво правиш? Ще те убият. - Напускаш резервата ли?
Марти, знам, че си тук. Преди да тръгна искам да ти кажа нещо.
Беше страхотен приятел. Толкова пъти ми помогна за моите проблеми,
а аз дори не знаех, че и ти имаш. Не бях до теб, когато ти трябвах.
Като едно време в зоопарка. Какъв приятел съм аз? Вероятно ужасен.
Само исках да знаеш, че си един на милион.
Толкова е вълнуващо.
Затова, би ли си обърнал, та да ти го кажа в лицето?
Да, точно така. Виждам те. Да, ти!
Точно ти, ей там.
12-ти ред, 203-ят отляво.
Това си ти, Марти. Знам, че си ти.
Знаеш ли какво те прави специален?
Тези момчета. Те са бели на черни райета, а ти си черен на бели райета.
Ти си мечтател, Марти. Винаги си бил.
Имаш страхотен вкус за музика и ужасен за приятели.
Не за Мелман и Глория, а за мен.
Добре, пиши ме. - Не може да дойдеш с мен.
Не мисля, че имаш избор.
Там има хора! - Върнете се, бе! Ще ви убият!
Има ли вода? - Не, само още диаманти и злато.
Не се предавайте. - Чуйте ме! Ще ви помогна.
Има само един начин да набавим драгоценната ви вода.
Аз, любимият ви крал Джулиан,
трябва да направя малко жертвоприношение на моите приятели,
водните богове, във вулкана.
И как става? - Как става ли? Отличен въпрос.
Моята жертва влиза във вулкана,
после приятелите богове изяждат моята жертва.
Много вкусно, мерси за жертвата. - Искате ли още една?
Не, стига ми за днес. - Ще ме обидите, ако не приемете.
Не искам друга жертва, ясно? - Ама изглеждате слабичък!
Стига ми толкова, разбрахте ли?
Боговете изяждат жертвата, благодарни са ми и ми дават вода.
И аз ви я давам на вас. - Какво?
Ще се получи ли? - Не! Тоест, да.
Нали, Морис? - 50 на 50.
Съгласни сме. - Чудесно!
Сега ми трябва някой, който да влезне във вулкана и да го изядат богове.
Виждам ли ръце? Някой? Все някой ми е нужен.
Някой, който не е намерил любовта.
Който може да погледне смъртта в очите, истински герой.
Аз ще го направя. - Мелман?
Побързайте, преди да му е дошъл умът.
Мелман, какво ти става?
И без това умирам. Ако това ще ти донесе вода, значи си е струвало.
Ти луд ли си, бе? - Глория, искам да знаеш,
че в зоопарка не ме крепяха докторите или рецептите им.
Ти беше. Да те виждам всеки ден,
това ми даваше сили.
Мелман, чакай!
Цял ден ли ще се цупиш?
Не ми сумти. Слушай, Зуба.
Случи се чудо - синът ни се завърна.
Защо това не ти стига? - Какви ги говориш, жено?
Веднъж вече го изгубихме, нека не го правим отново.
Зуба! - Изчезвай от тук!
Какво искаш, Макунга? - Ужасно е! Водата в дупката пресъхна.
Пресъхнала ли? Това е невъзможно!
Не остана и капка.
Ти си лъвът водач, Макунга, какво мислиш да сториш?
Синът ти, Алекей, каза, че ще го оправи. Тръгна по реката.
Извън резервата? - Не!
Опитах се да го спра, казах му, че е самоубийство,
но той искаше да ти се докаже.
Ти стой тук, ако случайно се върне.
Побързай, Зуба!
Пресъхнал съм.
Това място не те ли плаши?
Промъкваме се, намираме проблема и ловците няма и да ни усетят.
Защо го правим ние? - Марти, баща ми може да ме мисли...
Искам да му покажа, че съм истински лъв.
А не шоколадов лъв ли?
Трудно е за вярване,
но явно лъвовете не танцуват.
Какво?!
Поне според баща ми. - А според хората, ти си тотален хит.
Това беше в Ню Йорк, тук е Африка. Публиката е доста зле.
Марти, тук е!
Това е запушването.
Ето я водата.
Марти, стой ниско. Виж това.
Това е тя.
Лелче, така добре ли е? - Малко си непохватен.
Трябва ни динамит, имаш ли? - Проклятие, използвах последния...
Алекей! - Скрий се в шубрака!
Бягай на зиг-заг!
Алекс!
Бягай, Марти! - Не мога да те изоставя тук.
Доведи помощ! Бягай бързо, тръгвай!
Добре, така.
Да тръгвам ли? Добре, добре.
Хайде, ето.
За какво е врявата? - Джо знахарят?
Мислехме, че си умрял. - Аз също.
После осъзнах, че целият съм покрит с кафяви петна.
Значи Мелман не умира?
Мелман не умира. - Извинете. Мелман!
Мръдни бе, прасе. Не го прави!
Джулиан, спри го, това е лудост.
О, изведнъж да метнеш жираф във вулкан, за да получиш вода, е лудост?
Да!
Моля те, Мелман, спри!
Глория? - Не бива да го правиш!
Защо не? - Защото...
Не може да го направиш, Мелман. - Първо, много ме боли!
Второ, така или иначе ми остават само 18 часа живот.
Мелман, трябва да знам.
Наистина ли мислиш онези неща, които изрече за мен?
Разбира се. - Това е лудост.
Така ли?
Лудост е, че трябваше да обиколя половината свят,
за да разбера, че идеалният мъж за мен ми е съсед.
Значи ще сме аз и ти, съседке.
Аз и ти за следващите 18 часа. - Колкото имаш.
Морис, какво стана? - Май дебелата дама има душа.
Ей, какво става тук? - Марти!
Чуйте ме, Алекс е в голяма беда. Трябва да идем бързо при реката!
Да вземем самолета? - Идеално, хайде!
Самолетът няма да е готов, докато не изпълните исканията ни.
Сега, относно майчинството. - Майчинство ли? Та вие сте мъже!
Самолетът ни трябва за спасителна мисия!
Няма какво да направя, докато не разбием профсъюза.
Ще ви разбия всичките, ако не вдигнете това чудо!
Не виждате ли, че сме с вързани ръце. Никакво майчинство.
Мисля, че някой не би искал тези да се пръснат из саваната.
Добре, получавате си майчинството.
Най-сетне.
Къде отиваме? Какво става? Къде ме водите?
Не, моля ви, не ме слагайте там!
Не, не. Правите грешка.
Видяхте ли? Вие оцеляхте.
Какво ще кажете за малко лъвско задушено?
Не можем да изядем лъва. - Спокойно, като пилешкото е.
Не, не я слушайте! Тя е полудяла, хора.
Ей, и аз съм от Ню Йорк. Това съм аз, лъвът Алекс.
Татко!
Какво си мислеше, сине? Нямаш работа тук вънка.
Искам да стоиш зад мен.
Татко, те са нюйоркчани. Просто са изплашени.
Стой отзад! - Ще оставите вечерята да избяга ли?
Какво правиш, сине? - Единственото, което мога.
Тези движения са ми познати. Алекс?
Това е лъвът Алекс! - Наистина е той.
Само един лъв може да танцува така.
Красота. - Не мога да повярвам.
Как го прави?
Татко, какво правиш? - Танцувам със сина си.
Не го мисли, татко. Почувствай го!
Пеперудата!
Правя го, правя го!
Беше прекрасно. Сега да ядем!
Татко, пази се!
Какво, по дяв... - Алекс! Качвайте се!
Тя има оръжие. Да се махаме, докато можем.
Какво? - Въоръжена е, да се махаме,
докато можем. Предай му го.
Каза да се позабавляваме и да разбием стената. Край на цитата.
Капитане, Алекс иска да разбиеш стената.
Добре, погребението си е негово. - Какво?
Дясно на борд. - Разбрано, капитане.
Върнете се, това си е моята вечеря!
Ковалски, пълна мощност.
Музика!
Харесвам тази песен. - Неостаряваща.
Изпълва те отвсякъде. Хайде, вдигнете я нежно.
Приповдигнете духа, време е за екшън!
Дръж се, скъпа, идваме!
Кажи им да се издигнат, ще ни убият! Трябва да има друг път.
Каза да не се издигаме и да ги убием. Няма друг начин.
Сигурен ли си?
Няма по-велика саможертва от чуждата.
Не! Доктор!
Пълна газ!
Ела ми само.
Лоши котета!
Не знам защо жертвоприношението не проработи.
Беше научно обосновано. Сам бих скочил във вулкана,
ако не бях толкова добър свирач.
Това си ти! Намерих те. - Морт?
Дали боговете харесват морска храна? - Да идем и да разберем.
Гледай, Морис.
Това беше бързичко. - Успях, успях!
Добре де, ти успя.
О, да!
Вижте! - Това са Алекей и Зуба.
Успяхте!
Зуба, Алекей! Вие се върнахте.
Така се радвам, че сте добре.
Дръпнете ми се от пътя. Виж ти, виж ти.
Зуба, ако си спомням правилно, ти напусна прайда,
а ти беше изритан, затова не си и мислете, че това се е променило.
Прав си. Всъщност, ние ти поднасяме този скромен дар.
Мъжка чанта е, много модерна по нашите земи.
Не знам какво да кажа. - Хем си готин, хем си носиш нещата.
И мога да си я регулирам? Да, ще ми е от полза, като ходя по планините.
И въпреки това сте прогонени. - Предположихме, че ще е така.
Ръчната ми чанта?
Лошо коте!
Заслужаваш го, сине.
Добре дошъл в прайда.
Благодаря, татко, но това е за теб.
Не, сине, за нас!
Моят син, кралят на Ню Йорк!
Любовта премахва всички различия.
Събрали сме се днес, за да отпразнуваме една такава любов.
Взимате ли се един друг, в добро или лошо?
За добро, ако обичате.
Вие сте красива, странна двойка. - Няма да изкарат дълго.
Може ли да целуна булката, Капитане? - Не. Музика!
Светлини, задкрилки, злато и диаманти? - Готови.
Просто оженени!
Чао! - Ще ни липсвате.
Ще се върнем след медения месец в Монте Карло.
Или като ни свърши златото. - Да се върнете скоро!
Мамо, не ги пришпорвай. Нюйоркчаните не бързат за никъде.
Нали, приятели? - Много си прав.
Докато съм с нея, и с вас двамата де, не ми пука къде сме.
Има най-изумителния смях.
Любовта няма граници.
Ами явно ще ви подосаждаме известно време.
Татко, какво има? Реших, че може да постоим малко.
Хванах се. - Преметнах те, сине!
Изигра ме с моите номера. Хареса ми.
Преметнах те, сине.
Старецът си го бива, а, Марти? - Кой е Марти?
Стига де. - Не го познавам и не ми викай така.
Не можеш да ме заблудиш. - Тук няма Марти.
Марти, само по очите ти познавам, че си ти.
Превод и субтитри: WIGGER